https://slama.dev/comeback/
Tak na poradu zase nepřijde.
No jo, Jaromír.
On na to mluvení nikdy nebyl.
Je spíš ten typ zahrát a jít.
Nebo nehrát a utíct.
No jako ta Liščí hora tehdy.
To byla ostuda.
No to ty jeho klávesy.
Neuvědomil si, že nehrají ve výšce nad tisíc metrů.
Kdyby aspoň nevyhazovali pojistky.
Jaromíre!
No tak se posaďte.
Ještě máme tu poradu.
No jak myslíte.
Ale Jablunkov nebude žádná procházka.
Tak Marcelko, nepřehánějte.
Já nevím, co by mohlo být za problémy na akci Jablunkov město dětí.
Děti?
Děti.
Děti jsou vždycky problémy.
Dělá jenom zmatky.
Jaromíre, nepřeháněj.
Já nevím, ale s panem Šimarou souhlasím.
Poslouchejte.
Jablunkov.
Chybná úvaha vlády v podpoře porodnosti zapříčinila, že dnes této obci připadá 14 dětí na jednoho obyvatele, včetně důchodců a dětí.
Tedy tolik drobotiny?
Budou problémy.
Jsme na ně připraveni.
Světský kalendář důrazně doporučuje vzít si na cestu do Jablunkova co nejvíc sladkostí.
Marcelko, není toho zbytečně moc?
V kumbále jsou ještě čtyři bedny.
Marcelko, já na tom trvám.
No tak dobře, no.
Něco tak hrozného se asi zapít musí?
Málem jsme to nepřežili.
Bly děti.
Monstra to byli.
Hlavně, že jsme celí.
Tak já naliju ten gruziňák.
Pane Šimáro, tak pojďte.
Tady žádné děti nejsou.
Fakt ani mizerný.
Doufám, že mi ho Ozzák nevypil.
No to snad ne.
Tak on se ani neobtěžuje to dolít čajem.
Ne, to stojte, seďte si.
Já zas vím, kde si pití schovává on.
To byl nápad dávat dětem klacky.
To byly mávátky.
Ale oni s nima nemávali.
Píchali, bodali.
A mám tě, brácha.
Vodka.
Tu si opravdu zasloužíme.
Jsou tři ráno.
Jen spi, Ivuško.
My tady pijeme, že jsme se v pořádku vrátili z města dětí.
Můj lihový na čištění oken?
Vodku má pod křeslem.
No, vidíte, jaký máme dneska štěstí.
Když jsme přežili ten Jablunkov.
Tak ten čistič by nás třeba taky nezabil.
Na vás, Marcelko.
Nebýt těch cukrátek, tak živí z toho parkoviště vůbec nedostaneme.
Na zdraví.
Ozzák bohužel v poslední době pije ze spaní.
Tak Jaromíre, ťukneme si?
Do prdele.
Já nemám varhany.
Na to se napijem.
Blbý, blbý kšefty.
Jaromíre, uklidni se.
Amatéři, podělaní.
Co tím myslíte?
Určitě ty děti.
Některé měly ještě pleny.
Vás myslím.
No dovolte.
Ty vaše kšefty, to jsou samý zmatky tohleto.
Samý zmatky.
V Přehoři nešly zásuvky.
V Chuchli nahnul i praktikábel.
V Klikově neměli pětikoly.
Jaromíre, uklidni se.
Liščí hora.
Klávesista nezahrá ani notu.
Masojedy.
Klávesista vyhodil pojistky v celý vesnici.
Koncert zrušen.
Tak dost.
Kam jdeš?
Jedeme do Jablunkova.
Ještě jednou?
Klidně, jestli na tom trváš.
Pro klávesy.
Jaromíre, ty jsi se zbláznil.
Nikam nepojedem.
Ať si pan Šimara zařídí jednou něco sám, když my jsme takoví amatéři.
Vy jste amatér.
Tohle by se mi u Zmožka nikdy nestalo.
Tomáš, vy se mě ani nezastanete.
Tak se uklidněte oba.
Jedeme do Jablunkova.
Já jsem pil.
Jedeme dročkou.
A kdo to zaplatí?
To jsou otázky.
Napiš to na bráchu, kočičko, jako vždycky.
Ozzáku!
Mamba?
Jaromíre, musíme zpátky.
Hele, neblázni.
Vyspíme se a ráno něco vymyslíme.
Dobře.
Jaromíre, ty nejdeš domů?
Ne.
Dokud nedostanu svý klávesy.
Brácha.
No?
Koukáš škvírkama.
Cože?
Ne.
Ne!
Nebudu ti říkat velký náčelníku!
S kým jste to?
S Jablunkovem.
Děti už zřejmě dobyly radnici.
Ale nadzvedl mě ten prevít.
To tedy ano.
Co budeme dělat?
Co my?
Určitě tam pošlou armádu jako v pětadevadesátým.
No ale co ty klávesy?
Šimara si holt koupí jiné.
No to si nedovedu představit.
Chce takové, co nebudou vyhazovat proud v kardiostimulátoerech.
Na domově důchodců by nám hodně vylepšily bilanci.
Marcelko, a nemohli bysme mu na ně nějak přispět?
My?
No přece jenom na té ztrátě máme svůj podíl.
Na té ztrátě nemá podíl nikdo, komu už bylo deset.
Kromě Šimary.
Měl jsi je ohlídat.
Tak musíte uznat, že tam zmatek byl.
No třeba jak nám ty holčičky zhákovali auto švihadly.
Je to kamarád.
No, obejdete pár bazarů a zkusíte sehnat nějaké levné.
A proč by si to nemohl obejít sám?
No, protože se usadil u mě v bytě a bez kláves ho odmítá opustit.
Pěkný kamarád.
Čus.
Ozzáku, máš průšvih.
Jo, tohle.
Ty brácha, to je fakt dobrý kámoš.
Včera přišel po barák, při povodni.
A fakt neměl kam jít.
Ale nezůstane tam dlouho.
Kde?
No, na kanapě.
Hned jak se probudí, tak ho vyhodím.
Ozzáku, to je můj kamarád.
Ty jsi mi teda dal.
Já už si myslel, že jsem ho včera přitáhl z hospody a nepamatuju si to.
No, proč teda mám průšvih?
Máš dvě hodiny zpoždění.
Jo, tohle.
Byl jsem na poště.
Dostal jsem dárky z Ústí.
Tyjo!
Zapalovač, kterým jde otvírat pivo.
Propiska, kterou jde otvírat pivo.
Kartáček na zuby, kterým jde otvírat pivo.
Půlitr.
Tím jde taky otvírat pivo.
Pochopitelně.
Co je tohle?
Nějaká muzika.
A tu kapelu neznám.
To jsou záznamy našich největších sportovních úspěchů.
Jo, takhle.
Ozzáka sport nezajímá.
Zdržuje to od pití.
Mohla bych si to půjčit?
Je tady i Věra Čáslavská.
Ne!
Dostal jsem to za dvacet tisíc víček z lahváčů!
Dvacet tisíc?
No.
Víš, jakého to bylo otvírání?
Takže ne.
Stejně nechápu, jak někdo může neumět hymnu.
A na co jako?
Vždycky, když se zpívá, tak si stačí stoupnout a otvírat pusu.
Jako fotbalisti.
Fotbalista?
Já bych se propadla hanbou.
Ahoj.
Mami, Lexa neumí hymnu.
Sašinko, takže zase bez večeře.
Za udávání.
Nepozdravila jsi.
Ahoj, mami.
Ty taky.
Já jsem nebonzoval.
Neumíš hymnu.
Kdo ti to udal?
Tady Saša.
Mami.
Marta Kubišová.
Neznám.
Taková ta zpěvačka.
Dneska se otvírala tělocvična a ona tam přišla zazpívat hymnu.
A vybrali si Lexu, aby jí zazpíval s ní.
Všichni slyšeli, že zpívá jenom la la la.
Sašo.
Promiň, mami.
No proto.
Co to jako bylo?
Kvůli tobě teď zůstanu bez večeře?
Ne, bez večeře zůstaneš, protože neumíš hymnu.
Teď už jsem dostal trest od ředitele.
Tomu říkáš trest?
Naučit si hymnu, protože neumíš hymnu?
A vy jako umíte?
Kde domov můj, kde domov můj.
Voda hučí po lučinách, bory šumí po skalinách.
Počkej, znáš? Bory šumí po lučinách, ne?
Ivo, copak nanosol, z luk by rostly stromy?
Na jaký louce?
No tam přece seděl ten slepý houslista Mareš, u potoka.
To je ta voda, co hučí.
A bory šumí nad ním na Vyšehradě.
Ségra, co sem pleteš nějakýho slepýho typa?
Náhodou slepý Mareš byl legenda.
Uměl čorovat i v naprostý tmě.
Ale jinak to máš úplně pomotaný, protože neseděl na žádný louce, ale naopak nahoře na borech.
Ale tenhleten Mareš je z Fidlovačky.
No tak to neznám.
Navíc Fidlovačku zavřeli už v 82.
Hygiena.
Už točím.
Moment!
Teda?
Je tam vyrytý moje jméno.
Tomu, kdo nás živí, vděční zaměstnanci s rodinami.
A nemělo by tam být spíš jméno tvýho bráchy?
Ten neotvíral.
A tohle co?
Sport.
To jsem taky dostal.
Jo, vždycky jsi říkal, že...
Nepůjčím!
Píšou, že tam je Helena Fibingerová, taky chci vidět.
Helča?
Chodili jsme spolu do třídy.
A není ona starší?
Propadla k nám, měla samý koule.
Ty bys nás mohl seznámit?
To těžko, od školy jsem ji neviděl.
A na srazu místo ní jezdí nějaký velkej chlap s trvalou.
Asi manžel.
Její podobnej.
Nazdar.
Bráchův kámoš.
Šimara.
Klávesy.
Ozzák.
Bicí.
Ty tady teď budeš bydlet?
Fajn.
Já si tady jenom něco pustím.
Tak se ukáž, sporte.
Divný, co?
DVD, ne?
Co?
DVDčka.
Přidávaj do PCčka.
Ty jsi z Moravy?
Jo.
No jo, tak to piješ jenom víno, viď?
Promiň!
Hoď, Helčo!
Naše malá Helčo, z tý koule!
Jsem už jedna dvacet metrů, lidi!
Hele, mistryně světa!
Brečel?
Fibingerová má zlato.
To už zase?
Ne tenkrát.
Aha.
Moment, jsi mu to pustil?
Jaromíre, mám pro tebe klávesy.
Kde?
Již tady.
Hele.
Krabici od asijskýho šuntu?
Počkej, Yamahy nejsou žádnej šunt.
To je kvalitní napodobenina.
V tý krabici nejsou moje klávesy?
Ale Yamahy jsou lepší!
Já chci svý Wartburgy.
Jaromíre, neblbni, ty už nikde nemají.
Jedeme do Jablunkova.
To nejde, tam je to nebezpečné.
Zůstanu tady!
Ježišmarja.
Vy tam něco cvičíte?
Ty, Ivo, nech toho.
Jenomže je večeře.
A já večeřet nebudu!
S tím nepočítej!
Jak dlouho to bude?
Já nevím, pár dní.
To nemyslíš vážně?
Je to můj kamarád.
Jak to, že já mám taky kamarády a přespávat tu nesměj?
Sakra, musíte nahlas.
No a je, proč tak řveš?
Co?
Jak ta Helča řvala, tak mě zaléhlo v uších.
Jenom tři.
Pojď, oříšky.
Co je šeptem, to je čertem.
Ty sakra, nech toho.
To nemusíš brát trochu ohledu na Jaromíra támhle?
No, to je lepší.
Jakých ohledů?
Jak by bylo asi tobě, kdybys navždycky přišel o to, co máš nejradši?
Jo.
Že on tady čeká, až bude Ivu osmnáct a pak si ji odvede, co?
Stejně v klidu, já bych s ním nikam nešla.
Máš recht.
On je divný.
Pije víno.
A nebožte, nechte toho!
Jíst nebudeš?
Ne.
Tak si pustíme aspoň televizi, jo?
Už mi, lásko, není dvacet let.
Osamělý polárník zde celé dny nezaslechne nic jiného, než svůj hlas.
Gól!
Ozzáku, sakra!
Arktida je právě nazývána...
Jsou penalty, děsnej nervák!
Zemí ticha.
Jurek, vystřel!
Ježišmarja, neslyšíme!
Na pláních věčného ledu a sněhu...
Nedal!
Ten Němčour nedal, nedal, nedal!
Panenka?
Konto.
Tondo!
Do růžku mu to dej, do růžku!
A to není možný!
On mu to šoplou dal do prostřed!
Gól!
A chladu dál.
Bělehrad.
To jsme byli ještě dobrý.
...kde provozují své namlouvací rituály.
No jo, ale my dva jsme tam přece spolu hráli, pamatuješ?
A pak se vrací zpět.
No na tom festivalu mládeže.
To jsem měl ještě svý klávesy.
Půjdu za správcovou nechat se seřvat hned.
Ať si tím zítra nekazím den.
Nic mu nedám.
V noci zmizel úherák.
No, to mi k němu nejde.
Vždycky spíš pěl na mě kyselami.
Gottaj zmizel taky.
Byl pěkně starý.
Aby mu nebylo blbě.
Strejdo!
No?
Budeš snídat?
Ne, ne, ne, musím se připravit na to Nagano.
Budeš mít hlad?
Ne, ne, já jsem měl v noci Gottaj s úherákem.
Tak vidíš.
Tak pardon, no.
Nedáte si aspoň čaj?
Dobrý den.
Ahoj, Ivo.
Uměj hymnu, hele.
Kde domov můj, kde domov můj, voda hučí po lučinách, bory šumí po skalinách.
Tyjo, má to sílu.
Dál to neumíš?
Já jsem Mareš.
A nevím, co znamená v sadě skví.
To znamená, že je v Nuslích jaro.
Dík.
Čeho je místo záchodu na chodbě?
To nebyl Gottaj, to byl Přibylíněc.
Co je Přibylíněc?
Ježíš, to nevíš?
Teda co vy jste za generaci?
Generaci, která nezná všechny salámy?
Že Jožka Přibilíněc.
Získal pro nás na olympiádě zlato v chůzi.
To ti je málo?
Vy vůbec nevíte, na co všecko můžete být hrdý.
Tak jo, já se to naučím do konce.
Tak Jaromír nechce.
Chce ty svoje, že?
Musíme mu je sehnat.
Co je Jablunkov?
Před chvílí hlásili v rádiu, že si děti vzaly starostu jako rukojmí.
I s Julií.
Co ten koncert v pátek?
Pojedu jenom s kytarou.
Do Frýdku?
A proč ne?
Ve Frýdku každého s kytarou srovnávají s Nohavicou.
Sakra, co teď?
Co kdybyste hrál s jiným klávesákem?
Tohle je seznam všech nezaměstnaných hráčů na klávesové nástroje.
To budou určitě nějací šumaři.
Jsou tam i filharmonici.
Těch je tam vlastně nejvíc.
No, tak ti budou drazí.
Někteří hrají za jídlo.
To nejde.
Tomáši, copak byste nechtěl mít doprovod, který aspoň udrží rytmus?
Ale to my děláme schválně.
Vždycky ke konci, když nemůžeme, tak zpomalíme.
Já vás nechápu.
Je to kamarád.
Kamarád vám neokupuje byt.
A když mu něco koupíte, nehodí vám to na hlavu.
Máte pravdu.
To dělá spíš bratr.
A nebožte, bych si místo toho Nagana dal kolovou?
Protože jsem v tom lepší než v hokeji.
Kolovou neznám.
Ale znám limonádu s kolovou příchutí.
Ale to je hnus.
No to asi jo.
Všecko, co chutná jako kola, musí bejt hnusý.
Že je to limonáda?
Jako kdysi, viď?
Kdysi jsem měl svý klávesy.
Tak Jaromíre, nezačínej zase.
Vždyť to byl starý východoněmecký šunt.
Ale takhle o nich nemluv!
V minulým čase.
Tak ty Yamahy aspoň zkus...
Vždyť já už jsem je zkusil, sakra.
Fakt?
Se na to nedá hrát.
Jak to?
Moc čudlíků.
Cože?
A každej, kurňa, je úplně na něco jinýho.
Vždyť se v tom nedá vyznat.
To je zmatek, zmatek, zmatek.
A ještě je tam čudlík, který když se zmáčkne, tak všechny ostatní čudlíky si dělají úplně něco jinýho než předtím.
Chaos!
Ale Wartburgy mají taky čudlíky, ne?
Tři.
O tom mi neříkej, to jich mají víc.
Ale fungujou jenom tři!
A to mi stačí.
Já jsem z toho Nagana nervózní jako pes.
Neboj, vyhrajem.
Myslíš?
Já to věděla.
No jo.
Vy jste tak měkký, Tomáši.
No jo.
Necháváte se zneužívat.
Možná.
Člověkem, kterému na vás vůbec nezáleží.
Myslím, že mě má raději než Zmožka.
Marcelko?
Poslal to učitel z Jablunkova.
Zabavil je dětem.
Je tady u toho dopis.
Moc vás prosím, páni umělci, nehněvejte se na děti.
Zlobí, pravda, rostou jako proutí neřezané, ale mějte na paměti, že je to naděje národa.
A co dál?
To už je z toho venku.
Michal Nesvadba třeťákům zabavil zvířátka z balonků.
A páťákům ukázala Jitka Molavcová jojo.
A Julie?
Pojď se na ty střídačce, se chytaj za ramena.
Je to pěkný hezký.
Drží spolu.
Hašek, pozor!
Hašek, pozor.
10, 9, 8, 7, 6, 5, 4, 3, 2, 1.
Je to krásný poloček.
Sakra.
Nechceš zkusit ty Yamahy?
Zmatek.